- Ano, jsem ještě tady. - Co potřebujete?
Dívám se na vaši reklamu na dárky od letecké společnosti.
Ano, reklama...
Správně, a přesně nerozumím tomu, co se tady píše, protože tu stojí, že pokud navíc připočteme...
...a tomu přesně nerozumím, protože nevím, co mám připočítat,
protože tu nic k připočtení není.
Myslím, že to musí být překlep.
Dobře, chtěl jsem si to jenom vyjasnit. Omlouvám se.
Zakoupením deseti kusů libovolného z vašich výrobků Zdravé Volby
se rovná 500 mílím, a pokud budu mít kupón,
- ta stejná objednávka bude mít hodnotu 1000 mil? - Přesně tak!
Dobře, uvědomujete si, že tato reklama a dárky, co dáváte,
stojí pravděpodobně víc, než je cena, za kterou prodáváte vlastní zboží?
To nevím.
Mohl bych vám ještě zavolat?
Pokud je to možné, můžu se zeptat na klapku na vás a na vaše jméno?
- Je to klapka 215, jmenuji se Carter. - Carter.
- Děkuji vám, Cartere. - Není zač. Nashledanou.
- Nevím přesně, co to znamená. - Je to ulomené nebo takového něco? Z čeho to je? Z plastu?
Je to... plast, ano. Takové ulomení by neměl být problém.
Dobře. Zítra udělám první testy a nechám si z nich vyjet čísla
- a zavolám vám, dobře? - Dobře. Máte moje telefonní číslo domů, že?
- Proč? - Pokud byste mi chtěl zavolat...
Ne, to je v pořádku. Mám na vás číslo do práce.
Dobře. Protože kvůli časovému posunu...
- ...pokud byste mě potřeboval zastihnout. - Ne, to je v pořádku. Zavolám vám do práce.
- V pořádku. Nashledanou. - Dobře, nashledanou.
Ahoj!
Ahoj.
Vy jste mechanik?
Ne.
- Ještě nemají otevřeno. - Před osmou hodinou nikdy neotvírají.
Nebude to nikomu vadit, když si tady nechám auto, co myslíte?
Já nevím... nevím.
Myslela jsem, že otevírají v sedm.
Jestli tu nechám auto, bude to v pořádku?
Já nevím...
- Znáte se s nimi? - Moc ne.
Mohla bych vás požádat. Můžu vám svěřit klíčky, dát vám je...
...a až přijdou, dal byste jim je?
Ano. Jasně.
Myslím, že ho můžu nechat, kde teď je.
Jo, to bude v pořádku. Budu se na něj dívat.
- Moc díky. - Nespustím z něj oči.
Na ulici je piano.
Ano.
Dobře, možná se uvidíme později, děkuji za pomoc.
- Děkuji. - Možná vás uvidím později, až si půjdu vyzvednout auto.
Dobře.
Dobré ráno, Barry.
- Jsi v pořádku? - Ano!
Proč máš na sobě oblek?
Koupil jsem si ho. Myslel jsem, že by bylo pěkné, kdybych chodil do práce v obleku.
Nejsem si jistý, proč bych měl.
- Můžu ti něco ukázat? - Samozřejmě.
Co to je?
Myslím, že je to malé piano.
To není piano. Mám piano doma.
- Aha! - Kde jsi to vzal?
Někdo to nechal na ulici.
A co to dělá tady?
Barry?
Nevím!
Prodáváme naše zvony na sto procent a požádali jsme o třiceti až šedesáti denní průzkum...
Barry, na lince jedna ti volá tvoje sestra!
Nemyslím si, že by to bylo potřeba na tak dlouho.
Můžu se vám za to téměř určitě zaručit, jenom mi dovolte něco si vyřídit, moje sestra.
- Tady je Barry. - Ahoj, to jsem já, Ronda. Jdeš dnes večer na tu zatracenou oslavu?
Och, ahoj Rondo, ano, jdu.
- Dobře, fajn, ahoj. - Ahoj, uvidíme se večer.
Omlouvám se.
Právě jsem chtěl našim přátelům říct, že jsme právě získali
velmi velkou objednávku z hotelu Rio a z kasina v Las Vegas.
Oběma budeme do všech koupelen dodávat
zvony 'hraj a vyhraj', takže tyhle věcičky vážně letí.
- Budeme dodávat ohni'a'vystřel-y... - Barry, sestra na lince dva!
Barry tvoje sestra volá na lince dva!
Dodávat ohni'a'vystřel-y, malé zipy, cesťo'vky a rychloloďě,
žádali jsme o přehledy, abychom měli dostatečně zajištěné doplňování...
- Barry! - Dovolte mi na okamžik!
- Tady je Barry. - Ahoj, to jsem já, jak se máš?
Ahoj, mám tady nějaké zákazníky, teď se s tebou nemůžu vybavovat.
Vybavovat? Řekl jsi vybavovat?
- Ano, nemůžu mluvit. - Zatraceně, řekl jsi vybavovat.
To je tak... co ty víš? Vybavovat se?
Volám jenom, abych se ujistila, že se dnes večer ukážeš na té oslavě.
Ano, přijdu tam.
Dobře, fajn. Tak se vrať zpátky pokecat si s vašimi vzácnými zákazníky,
ty nechutný telefonní kecálku!
Dobře. Ahoj. Díky.
Omlouvám se!
- Nevěděl jsem, že máš sestru? - Ano, to mám.
Chtěl jsem vám říct o našich nových zvonech.
Pracovali jsme na nich a věříme, že konečně máme nezlomitelnou rukojeť!
Dovolte mi, abych vám to ukázal.
- Dobře, tohle je stará rukojeť, takže jsem... - Máme tady nějakou novou?
Omlouvám se za tohle.
Je to trošku trapné.
- Aaa... tohle je... - Barry tvoje sestra na lince jedna!
Kolik těch sester máš?
- Mám jich sedm. - Ano.
Volají, protože dnes večer pořádají oslavu, tak se chtějí jenom ujistit...
Ještě dvě minuty, dobře?
- Tady je Barry. - Ahoj, jak se máš?
- Ahoj Kathleen. Mám právě práci. - Jdeš dnes večer na oslavu?
- Ano, jdu. - Co děláš?
- Já... právě pracuju. - Ano, ale co právě děláš?
Já... telefonuju s tebou, a stojím.
- V kolik tam přijdeš? - V sedm.
- Nesmíš se opozdit! - Neboj se!
- Myslím to vážně. - Neopozdím se.
- Opravdu vážně! - Já vím.
- Nesmíš se opozdit! - Já vím.
Doopravdy! Nesmíš zůstat doma!
Ano, ale myslím to doopravdy vážně!
- Uvidíme se tam! - Uvidíme.
- Nezapomeň! - Dobře.
- Bude to auto v pořádku? - Jo, bude. - Díky.
Barry. Tvoje sestra.
- Ahoj! Jak se máš? - Jak se máš ty, Elizabeth?
- Jak to jde? - Skvěle!
- Zastavila jsem se jenom, abych tě pozdravila. - To je skvělé!
- Takže, dnes večer přijdeš, je to tak? - Ano, budu tam! - Výborně!
- Půjdeš? - Ano, půjdu. Vlastně jsem přišla, abych se tě na něco zeptala.
Je tu jedna dívka, moje kamarádka z práce, která si myslí, že si vážně sladký a úžasný.
A chtěla bych, aby ses s ní seznámil, tak jsem myslela, že bych ji dnes mohla vzít sebou.
Ano! Nechci abys ji brala sebou!
- Proč? - Já jenom, nemám rád takovýhle věci!
Ne, nemusíš v podstatě nic dělat!
Bude se na mě dívat!
A? Co je špatného na tom, že se na tebe bude dívat? Tohle je svobodná země!
Myslím, že bych byl trošku nesvůj a myslím, že bych se nechoval jako normálně.
Dobře. Tvoje chyba!
Je to malá šance, že dnes večer vůbec nepřijdu!
Ale! Vážně?
Každý říkal, že přijdeš! Neříkal jsi každému, že přijdeš?
Ano, obnovuji svoje členství v tělocvičně.
Dobře! Proboha, fajn... To určitě všechno vyřeší.
Pokud dnes večer nepřijdeš, prostě ji sem přivedu.
To není problém.
Dobře, budeš v pohodě! Skvěle!
Prosím, nedělej to!
Pouze se ti snažím najít přítelkyni, Barry. Doufám, že to zvládneš!
- On nepřijde... - Ahoj Barry! Ahoj! Ahoj!
- Právě jsme o tobě mluvili. - Výborně.
Pamatuješ, jak jsme ti říkali gayboy, a jak si z toho šílel?
- Cože? - Říkali jsme ti gayboy, pamatuješ...
...byl jsi v pohodě a když jsme ti řekli gayboy, úplně jsi zblbnul!
Říkali jsme ti gay a ty jsi tak šílel, že jsi prohodil dveřmi kladivo.
- Pamatuješ si? - Na tohle si nepamatuju!
- Ale ano! - Říkali jsme ti gayboy a ty jsi šílel.
A teď jsi gay?
Nevím.
- Nevím. - Snažili jsme se přijít na to, proč jsi měl po ruce kladivo!
- Proč máš na sobě oblek? - Nevím.
Používáš ten šampon proti lupům, co jsem ti koupila?
Barry! Barry! Barry! Proč jsi měl to kladivo?
Proč jsem měl kladivo?
Stavěl jsi psí boudu.
- Dobře! - Všechno nejlepší!
- Dort! Máme dort! - Máš dort...
Ahoj! Právě jsem o tobě přemýšlela. Jsem ráda, že děláš.
Kecálek! Ahoj, pane kecálku! To máš rýži ve vlasech?
Pozdravil ses už se svým bratrem?
- Ahoj, Barry, jak se máš? - Jak se máš, kámo!
Ahoj, Barry!
- Omlouvám se! - Jak se daří?
- A co práce? - Obchody jdou sladce, díky.
- Co to znamená sladce? - Cože?
Právě si řekl sladce.
Aha, omlouvám se. Chtěl jsem říct hladce.
Možná si řekl sladce, protože máš hlad.
To dává smysl!
Kde je tvoje přítelkyně?
Ne! Jsi volný, Barry! Nemohla přijít!
Děkuji!
- Jsi nervózní? - Ne.
- Byl sis vyřídit členství v tělocvičně? - Zítra.
- Co máš sakra za problém? - Ty jsi podělanej retard, Barry!
Omlouvám se... za to. Omlouvám se za to, co jsem udělal.
To je v pohodě.
Chtěl jsem se tě na něco zeptat, protože ty jsi doktor a...
Ano?
Někdy se nemám rád.
Můžeš mi pomoct?
Barry, já jsem zubař, já...
Jak myslíš, že ti můžu pomoct?
Nevím. Já... možná, že znáš jiné doktory.
Například psychiatry?
Já jenom nemám nikoho, s kým bych si mohl o všem povídat a...
Já, rozumíš, je to důvěrné s doktorem...
A já nechci, aby to moje sestry věděli, dobře?
Můžu ti v tom věřit?
Barry, jestli potřebuješ sehnat telefonní číslo na psychiatra, tak to pro tebe můžu udělat.
To není problém, ale...
co přesně je špatně?
Nevím, jestli je něco špatně, protože nevím, jací jsou ostatní lidé.
Já... občas pláču.
Ze žádného důvodu.
Dolar, 79 centů.
Co hledám?
Řekni mi! Mluv se mnou!
Mluv se mnou!
Pudink!
Ahoj, jmenuji se Janet, jsem operátorka. Kdo je to?
Ahoj, jak se máte?
Mohla bych poprosit o číslo vaší karty a o dobu její platnosti?
Samozřejmě.
Aaaa... kolik to stojí mimo tohoto?
Cena je 2,99 dolaru za minutu během první půlhodiny...
a potom 1,99 dolaru za minutu.
Dobře... a je to důvěrné?
Jak to myslíte?
Informace, co vám řeknu, budou důvěrné?
Ovšem, ano. Chtěl byste si popovídat s dívkou?
Přepojím vás na nádhernou dívku, jenom mi prosím sdělte
číslo vaší kreditní karty a dobu její platnosti.
Samozřejmě. 5102171781186554. Platná do května 2004.
A dále adresu, kam máme poslat potvrzení? A jméno, které máte uvedené na kreditní kartě.
1274 Mallpark, Sherman-Aux, California.
Byt 4, směrovací číslo 91403.
- A vaše jméno? - Barry Egan.
- A číslo vašeho občanského průkazu? - K čemu?
Pouze kvůli kontrole v bance.
A to je důvěrné?
Je to pouze pro kontrolu vaší kreditní karty.
Je to naprosto důvěrné a číslo je uvedené na vaší kreditní kartě jako DND kód.
Dobře.
91... Omlouvám se. 917655012.
- Dobře! Takže chvilku vydržte, Barry, ano? - Děkuji.
Mohla bych poprosit o vaše telefonní číslo, a my vám zavoláme za chvilku.
Mohla byste mě prostě jenom spojit s jednou z dívek?
Ale, tahle služba je se zpátečním zavoláním, takže vám zavoláme my.
Dobře. Já jenom volám, aby si promluvil s nějakou dívkou, já, myslel jsem, že to takto funguje...
Číslo je 8187753993.
Dobře. S jakou dívkou si přejete mluvit?
Nechci, aby někdo věděl, že jsem to já, a nechci, aby znali moje jméno, ano?
-Nikdo nebude znát vaše jméno! - Dobře, mohla byste říct, že mé jméno je Jack.
Chcete, aby vám říkala Jack?
Ovšem. Já pouze nechci, aby věděli, že jsem to já.
- Dobře, to je v pořádku, Jacku. - Děkuji. Omlouvám se.
To není problém! Takže vám zavoláme zpátky, dobře?
- Skvěle! - Dobře.
Dobrý den, tady je Back. Volám Jackovi.
Jak se máš?
- Ahoj, jak se máš? - Tady je Jack!
- Já jsem Georgia. - Ahoj!
Ahoj, co děláš dnes večer?
- Nic. Co děláš ty? - Ležím ve své posteli.
- A kde jsi? - V mé ložnici.
Ne, já jsem myslel ve kterém státě, ve kterém městě jsi?
Jsem v Californii.
- Já taky, jsem v Californii. - Já vím, že jsi drahoušku, jsem v Los Angeles.
Já jsem taky v Los Angeles.
Fajn, fajn, to bychom si mohli někdy vyrazit, co myslíš?
- Díváš se na porno, Jacku? - Ne, nedívám Georgio.
- Máš rád porno? - Samozřejmě.
Vážně? Takže Jacku, hraješ si s ním?
- Ne. - A co děláš?
- Bavím se s tebou. - Bez kalhot?
Ne, kalhoty mám na sobě.
Já mám na sobě jen tričko a kalhotky.
- Vážně? - Ano, vážně!
Dívám se do zrcadla, jak jí mám vyholenou.
- Chtěl bys vědět, jak vypadám? - Na tom nezáleží.
Jak to myslíš, že na tom nezáleží?
No, nemám si to jak ověřit, takže na tom nezáleží.
Já ti nelžu, Jacku. Jsem vysoká asi pět stop, 34-28-34.
- Mí přátelé říkají, že jsem krásná. - Vážně? - Ano, vážně!
- A co ty? - Na tom nezáleží.
Ale ano, záleží!
Jsi ženatý?
- Ne. - Ne? - Máš přítelkyni? - Ano.
- Ale! A kde je? - Ona... šla do města.
A, skvěle, tak to mám ráda!
Jsem tak nadržená, Jacku? A co ty?
- Jistě! - Máš rád kočky, Jacku? - Jsou v pohodě.
Tak to mě budeš mít ještě radši, protože já jsem kočička Georgia.
- Děláš si to, co, Jacku? - Ne, nedělám.
Dobře, ale už jsi to někdy dělal?
Občas... ano, když jsem sám.
Dobře, už ale nejsi sám, protože teď máš mě.
To zní moc hezky a moc... příjemně.
Příjemně... díky, miláčku.
A co děláš, Barry?
Pracuju, mám svoji vlastní firmu, pracuji vážně tvrdě ve své firmě.
- Jsi úspěšný? - Ano. - Vážně?
Takže se ti opravdu daří? Vyděláváš spoustu peněz?
Jde to celkem dobře na to, že začínám.
Přál bych si vydělávat víc, dělat trošku líp,
ale nemůžu se dostat přes určitý bod, a už jsem to zkoušel všelijak,
ale myslím, že myslím, že už brzo to půjde líp.
Chtěl bych si založit další pobočku. Ale na začátek myslím, že se mi daří dobře.
- Hraješ si s ním? - Ne, nehraju.
- Máš ho tvrdého? - Nevím, jakého ho právě mám.
Proč se nevysvlečeš, Jacku.
Chci si tě představit, jak na mě ležíš.
A chci, aby sis s ním hrál, dobře?
Dobře? Tak moc to chci, Barry.
- Tady je Barry. - Ahoj, co děláš, jak se máš?
- Fajn, nic nedělám, jak se máš ty? - To jsem já, Georgia.
Jak se máš? Dobré ráno!
- Je to v pořádku, že volám, že? - Jistě.
Chtěla jsem jenom zavolat a promluvit si s tebou a poděkovat za minulou noc.
- A říct ahoj, než půjdeš do práce. - No... díky!
Jsem tak unavená, šla jsem spát tak pozdě.
A co ty? Kdy ty jsi šel spát?
Ne moc pozdě.
- Takže, teď jdeš do práce? - Ano.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Jistě!
Pamatuješ, jak jsme si minulou noc povídali,
říkala jsem ti o svém bytu, nájemném, pamatuješ?
Tohle je tak zvláštní, tak trapné.
Chtěla jsem tě poprosit, jestli bys mi nemohl půjčit nějaké peníze.
- Já? - Ano!
Aaa... ano... ne. Je mi líto, ale tohle si nemůžu dovolit.
- Ale ty nevíš kolik potřebuju! - Kolik potřebuješ?
Tak 750 dolarů.
Jo... Ne, ne... Tohle si nemůžu dovolit.
- Je mi to líto... líto! - Vážně?
Máš problémy, finanční problémy?
Mám to teď moc těžké a ty peníze vážně potřebuju.
Ano... já právě tolik nemám, abych ti mohl půjčit, je mi to líto.
Říkal jsi, že máš svou vlastní firmu! Říkal jsi, že chceš založit novou pobočku a všechny ty kecy.
Takže, myslíš, že bys mohl?
Je mi to líto!
Možná kdybych zavolala za chvilku zpátky a promluvila si s tvoji přítelkyní?
Možná bude lepší poprosit ji o peníze.
Může to být vážně snadné, Barry. Mám o tobě všechny informace.
- Mám informace o tvoji kreditce... - Říkám ne, děkuji.
- Dobré ráno, Barry. - Dobré ráno.
Ahoj, co tu dělá všechen ten pudink, co s ním?
To je součást vážně úžasného dárku, který dává letecká společnost.
Je to vážně fantastické. Začínám sbírat pudinky a kupóny,
které ti vymění za volné míle v American Airlines.
- Jedeš na výlet? - Ne, ale...
je to jako peníze zadarmo.
- Měl bys jet na výlet! - Ano, ne, díky.
- Takže, co s tím mám udělat? - Prostě to tu teď nechej tady, fajn?
Děkuji mnohokrát, mám se dobře. Mé jméno je Barry Egan.
Mám malý problém s moji kreditní kartou.
Já... jsem ji ztratil a zase jsem ji našel,
ale bojím se, že během toho, co jsem jí ztratil...
- s ní někdo platil nebo... - Dobře. Jaké je její číslo?
Dobře. Na tohle už jsem naletěl, pardon.
Já jenom... Jsem z toho všeho nervózní.
Chci se jenom ujistit, že mi nikdo neutratil žádné peníze... jestli nemám nějaký dluh.
- Dobře. Už je všechno v pořádku? - Ano. Všechno je fajn.
- Omlouvám se. - To je v pořádku. - Jak se jmenujete?
- Jmenuji se Simone. - Rád vás poznávám.
- Dobře. Takže ji teď přestřihnu, ano? - Ano. Tak je to dobře. - Přestřihnu svoji kartu
- a dostanu novou, správně? - Ano dostanete. - Děkuji.
Nemáte zač.
Zase má na sobě ten zatracený oblek. Vážně nevím, proč ten oblek nosí.
- Obvykle se tak neobléká. - To je v pořádku.
Ahoj, co děláš? Proč máš zase na sobě ten oblek?
- Nevím. Ahoj. - Ahoj!
- Pamatuješ si mě? - Ano, pamatuju!
To je Lena Leonard, moje dobrá přítelkyně z práce. Byli jsme tu poblíž
a musí si vyzvednout auto a předtím jdeme ještě na snídani.
Takže půjdeš s námi? Jdeme se najíst. Pojďme!
- Ano, já nemůžu. - Proč? - Já mám práci, musím tu zůstat.
- Opravdu? Řekla jsem, že se jdeme najíst. - Je mi to líto. - Nevadí, to je v pořádku.
Co je to? Učíš se hrát na piano?
- To není piano. Lanci! - Ano?
Nezapomeň, že musíme zavolat tomu chlápkovi z Toleda!
- Komu? - Řeknu ti to později!
- Chceš se jít s námi najíst? - Barry, máš hovor na lince dva!
A co všechen ten pudink?
Ne. Musím jít... Minutku! Musím jenom tohle vyřídit!
Co ten pudink, Barry?
- Tady je Barry! - Ahoj, zlato. Myslím, že nás předtím přerušili.
Přerušili? Odkud máš toto číslo?
- Voláš mi do práce? - Zrušil jsi svoji kreditní kartu.
Kvůli mně jsi nemusel rušit kreditní kartu.
- Podívej se, tohle je velice nepříjemné. - Potřebuji pomoc.
Můžu se zeptat tvojí přítelkyně? Možná bych mohla zavolat zpátky a pobavit se s tvojí přítelkyní.
- Já nemám přítelkyni. - Říkal jsi, že máš. - Já vím, ale nemám.
- Ty jsi mi lhal? - Podívej, tohle je nelegální. Omlouvám se, ale zavolám policii.
Ne, nezavoláš.
- Tohle je trošku trapné. Omlouvám se. - Jdu zaplatit za svoje auto. - Jsi si jistá?
- Ano. - Nechápu, proč se chová tak divně a proč nosí ten oblek.
- To nevadí, to je v pořádku. - Je tak divný, já nevím,
- jestli by sis s ním opravdu chtěla vyjít? - To je v pohodě.
- Přijdu hned zpátky, jenom zaplatím za své auto. - Omlouvám se.
- No tak, ty boháči, myslela jsem, že se dobře bavíme! - Tohle není zábavné!
- Myslela jsem, že včera v noci to bylo zábavné. - Zavěsím telefon.
Nemáš ponětí o tom, co se ti stane, ty idiote!
- Dobře! Teď opravdu musím jít. - Co si o ní myslíš, je fajn, ne?
- Proč jsi ji sem tak přivedla? - Nelíbí se ti to? - Ne, je to fajn, jenomže...
- Myslíš, že se jí zeptáš, jestli by si s tebou vyšla? - Já nevím, já takové věci nedělám.
Ty neděláš nic. Čeho se bojíš?
Nebojím se! Já jenom... budeš se mi smát, jestli to udělám!
Nebudu se ti smát! Proč bych se ti měla smát?
Můžu se tě zeptat na vážnou věc?
Poprosils Waltera, aby ti sehnal cvokaře?
Barry! Poprosils Waltera, aby ti sehnal cvokaře? Co je s tebou? Jsi v pořádku?
- On lže! - Včera jsi byl zase divný.
- Můžeme jít! - Ano!
- O jakém chlápkovi z Toleda jsi to předtím mluvil? - Mluvil jsem o tom...
- Zajdu za tebou později a řeknu ti to. - Říkal jsi něco o hospodě Ramata?
Přijdu za tebou, za chvilku...
Omluvám se, že jsem včera nemohla přijít na oslavu narozenin tvoji sestry.
Elizabeth mě pozvala, ale já nemohla přijít.
To nevadí! Nic si z toho nedělej! I tak jsme se měli skvěle!
Musí to být obtížné mít tolik sester...
- Ne! Ani ne! Je to fajn. - Telefon, Barry, linka jedna!
- Tady je Barry! - Zase jsi mi zavěsil, uvidíš, jaké problémy ti nadělám!
- Děkuji! - Co tím myslíš, děkuji?
- Neruším, nemáš práci? - Ano... ani ne.
- Viděla jsem tvoji fotku. - Ale, vážně?
Elizabeth má fotku vás všech, tvých sester a tebe.
- Vy jste velká rodina, to musí být fajn. - Ty máš nějaké sourozence? - Ne.
Já jsem přesný opak.
To musí být fajn... To musí být vážně, vážně...
Ne, je to hrozné. K čemu je ten pudink?
To je něco jiného!
O, můj Bože!
Takže, vy jdete na snídaní? Jak dlouho už pracuješ s mojí sestrou?
- 6 měsíců, možná 5. - Takže ji znáš.
- Nechceš to jít zkontrolovat? - Jasně!
- Chlapi, jste všichni v pořádku? Jste v pořádku? - Jsou v pořádku.
Takže co děláš? To samé, co sestra? Stejnou práci?
Já dělám... já dělám hlavně konzultace u zákazníků, což je fajn, protože musím hodně cestovat.
- V pátek jedu na Havaj. - Havaj? Přemýšlel jsem o tom, že bych tam jel!
- Vážně? - Přemýšlel jsem, že bych tam jel obchodně.
- Dobře, jestli chceš jet... - Pravděpodobně ale nepojedu...
Aha, to je ale škoda, protože tam je všechno tak skvělé
a jak tam jednou jsi, tak už se znáš s každým navzájem.
Ano, to může být skvělé, ale nejsem jsi úplně jistý, že tam budu moct jet,
hodně záleží na téhle věci, pokud se stane, nebudu tam moct jet, ale jestli se to nestane,
- možná budu moct. - Nemůžu najít klíč od svého auta.
- Takže? Jdeš se s námi najíst? - Ano, nemůžu.
Proboha!
Bylo příjemné tě zase vidět a díky za včerejší pomoc.
Co tu dělá to piano? A co ten pudink?
- Já nevím. - Proč jsou tu?
Zavolej mi později a můžeme se pobavit, jak si se ptal Waltera na psychiatra
kvůli nějakému problému s pláčem nebo čím?!
Ahoj, Barry! Zavolej mi!
Vypadá to, že Barry má spoustu práce. Nevím, jestli má dost času na dívku.
Omlouvám se.
- Uvidíme se v restauraci? - Dobře.
Zítra večer se jdu někam najíst. Půjdeš se mnou?
- Jasně! - Chceš mě vyzvednout?
- Jasně! - Mám ti napsat adresu a telefon?
Jasně.
- To je směšné. - Ano.
- Tady máš. - Díky.
Neptal jsem se na psychiatra, to musel být někdo jiný.
A ten pudink taky není můj.
A ten oblek mám dnes na sobě, protože jsem ráno měl důležité jednání
- a nemám problém s pláčem. - Dobře.
- Dobře. Ahoj. - Ahoj!
- Tady je Barry. - Právě sis začal podělanou válku, kterou nemůžeš vyhrát!
- Uhh, ano. - Jak víš, že je ten člověk bohatý?
- Říkal, že zakládá pobočku. - Pobočku čeho?
- Jeho firmy. - A jak se jmenuje?
Barry Egan.
- Můžu vzít na tenhle úkol bratry? - Ano.
- Udělejte to. - Díky.
Tohle nemůžeš dělat! Tak je to špatně!
- Udělají to. - Skvěle.
- To je všechno, co vám zaplatím. - Kdy můžeme jít?
Hned jak budete chtít.
Dobře, chci, abyste šli hned teď! Myslím, že tak to bude nejlepší!
A taky potřebuju dole zamluvit auto.
- Všechny výdaje jsou na vás. - Ale Leticia říkala, že je uhradíte.
- Neví, co říká. - Chlape, tohle není v pohodě.
Davide tohle není... vážně... dobře, to nedává smysl.
- To je obchod, vážně. - Podívej, sto dolarů, dva dny práce.
To je o dost víc, než vydělají vaše rodiny vysedáváním doma.
- V pořádku? - Teď to myslím vážně. - Dobře? Klíče od náklaďáku.
A musíte natankovat.
Dobře, schovejte si od toho stvrzenky.
Tady je jeho adresa! Tady je jeho adresa do práce, ale...
Víte... zajeďte napřed k němu domu.
Prostě to opravte, pane!
Víš, chci ti říct něco, co ti musím říct...
Ale ne!
Viděla jsem fotku vás všech, tvých sester a tebe a...
Viděla jsem tu fotku a vážně jsem se s tebou chtěla poznat.
Nechala jsem tam svoje auto, jako důvod, abych se s tebou mohla potkat.
- Páni... ty lžeš? - Ne.
Myslela jsem, že bych ti to měla říct.
Nechci, abychom před sebou něco schovávali, než spolu začneme chodit.
To je hezké, že to říkáš. Báječné!
Poslouchal jsem toho ranního DJ-je dnes ráno a vždycky tam mají páry,
které tam chodí vykládat o svých problémech a ten DJ Justice (spravedlnost),
tenhle ranní DJ je fakt dobrý a oni se bavili o fotkách
a bavili se o fotkách z ročenek a jak se nikomu nelíbí, jak na nich vypadá
a... Já mám prostě rád toho chlápka, protože říká věci tak, jak jsou... nepřetvařuje se
a ti lidi... jeden člověk zavolal a bavili se o citátech
a tak DJ Justice říká: "A jaký je váš citát? Co je na něm skvělého?"
On říká "Ukradl jsem staré přísloví" a on říká že je to v pořádku a on povídá...
"Konfekce říká!" A potom DJ Justice říká
"Konfekce nebo Konfucius?" Víš, bylo to tak směšné.
Moje nejoblíbenější část pořadu a já se směju a směju a směju...
Jak to jde v práci? Už jste prodali všechen pudink?
- Ten pudink neprodáváme... - Proč?
- On... není na prodej. - Vážně? A proč?
- Radši bych to neříkal, pokud nemusím. - Aha, omlouvám se, je to něco jako tajný pudink?
- Zůstane to jenom mezi námi, ano? - Jistě, jistě.
Zdravá Volba a American Airlines mají společně tuhle reklamu...
Koupíš si deset výrobků Zdravé Volby a věnují ti 500 mil letadlem
a se speciálním kupónem je to až 1000 mil.
Tak jsem chtěl koupit jejich kuře Teriyaki, které stojí 1,79$.
Ale pak jsem se šel podívat do supermarketu, a zjistil jsem, že pudink stojí jenom 0,25$ za kus.
Balí se po čtyřech, ale nepochopitelně
čárové kódy jsou na každém sáčku!
Takže deset sáčků, má hodnotu 2,50$.
A dostaneš za ně 500 mil, s kupónem 1000 mil.
Je to obchodní chyba, ale já mám kvůli ní výhodu.
Jestli utratíš 3000$, získáš milion volných mil letadlem
až do konce života už nebudeš muset platit za lístek do letadla!
- Takže ty jsi koupil tolik pudinků, abys dostal zdarma kupóny? - Ano.
To je šílené!
Přišel jsem na tu chybu a mám díky tomu výhodu, která odlehčí mojí peněžence.
Kdo ví, jak dlouho to bude trvat! Příliš mnoho lidí to začne dělat!
Tvoje sestra mi vykládala o tvoji minulosti.
Jak si prohodil dveřmi kladivo, když jste byly děti, že?
Prohodil kladivo! Na to si nepamatuju.
Moje sestra je lhářka!
Musím jít na záchod.
- Dobrý den! - Dobrý den! - Mohl bych s vámi mluvit, pane?
- Proč? - Potřebuji vás jenom na okamžik, prosím.
- Pane, někdo poničil celý záchod. - Ano. - Udělal jste to vy? - Ne.
- Takže vy jste nerozbil záchod? - Ne. - Nuže, kdo to udělal?
- Já nevím. - Pane, vaše ruka krvácí.
Pořezal jsem se. O svůj nůž.
- Cože? - Pane, vaše ruka krvácí.
- Já vím. - Musím vás požádat, abyste odešel.
Ano, ale já jsem nic neudělal.
Pane, nemáme žádné důkazy, jak dokázat, že jste rozbil záchod.
- Já jsem to neudělal. Já ne. - Podívejte se, musím vás požádat, abyste odešel.
- Dobře. Já jsem to neudělal. - Musím vás požádat, abyste odešel.
- Prosím, tohle mi nedělejte! - Pane, zavolám policii!
Dobře. Mohl bych jenom...
Pane, rozmlátím vám tu podělanou držku! Vypadněte odsud!
- Měli bychom jít. - Dobře.
Děkuji.
Takže, to harmonium, které máš v kanceláři...
Harmonium...
Piano.
Ukradl jsi ho z ulice?
Cože?
Ukradl jsi ho, že?
- Ano, ukradl, proč, je tvoje? - Ne, je tvoje.
Chceš na něj hrát?
Ještě na něm nedokážu vyhrávat nějaké koncerty!
Omluvám se, nechtěla jsem... s těmi pudinky a harmoniem a vším
- ale... - Ale vůbec ne!
- musíš docela dost cestovat! - Ale, ne, ne ne... Necestuji!
Ne?
Nechceš se tu na chvilku zastavit.
- Dobře! Už půjdu! - Ano.
Jsem rád, že jsem tě znovu viděl! Že jsem tě viděl a vyšel si s tebou!
Teď budu pryč, vrátím se za pár dní.
- Ale pokud bys chtěl jet na Havaj... - Já nevím...
- Nemyslíš, že pojedeš? - To se ještě uvidí, nevím!
- Dobře, zavolám ti, až se vrátím. - Výborně!
Hezký výlet! ... a čau!
... a čau!
Ty podělaný...
...a čau, ty stupidní blbče.
Vy jste Barry?
- Ano? - Tohle je pro vás.
Dobře.
Děkuji!
- Tady je Barry. - To jsem já, Lena.
Ahoj!
Jenom chci, abys věděl, kamkoliv jdeš nebo cokoliv chceš udělat...
- Chci, abys věděl, že tě právě teď chci líbat. - Vážně?
Ano.
- To je skvělé! - Ano.
Uvidíme se později.
- Většinou nejsem tak divný. - Co tím myslíš?
- Je jedno, co říkají moje sestry, ano? - Nevím, co tím myslíš.
- Nejsem divný. - Dobře.
- Měj hezký výlet. - Díky.
Takže... 500 dolarů, to je maximum. To je kolik můžu za den vybrat.
- Dobře. - Tohle se ti stane, když chceš být perverzní.
Říkal jsi, že bys rád někomu pomohl, ale nepomohl jsi, tak pro ní jenom bereme tyhle peníze.
A to je všechno.
Dobře. Ale než odjedete hoši, já jenom. Rád bych řekl jednu věc.
Řekl jsem Georgia ne. Ona chtěla peníze a já jsem ji musel odmítnout, protože...
Já doopravdy tolik nemám. Tyhle peníze, víte, které jsem vám právě dal,
to je pro mě opravdu hodně peněz, takže nevím, jestli tohle je fér.
Počkejte, počkejte... Ne, prosím!
"UTAH" "2R7 FNH"
Chceš vyjebat s mým bratrem? Chceš vyjebat s mojí rodinou? Do hajzlu!
Pomoc!
Kam si sakra myslíš, že jdeš? Víme, kde bydlíš!
- Ahoj, Barry, dobré ráno. - Ahoj, Lanci, můžu s tebou chvilku mluvit?
- Jistě! - Pojď sem, tady!
Včera v noci jsem měl malý problém... Mám pár problémů.
- Co se stalo? - Měl jsem telefonát.
Seženu víc pudinku!
Barry, telefon na lince jedna! Barry, na lince jedna!
- Tady je Barry! - Ahoj, to jsem já, Rhonda!
Musím s tebou mluvit o tom, jak si rozbil ty okna.
Ano. Já vím, já odjíždím z města. Na dva dny odjíždím z města!
- Kam jedeš, Barry? - Musím jet na Havaj!
- Ale mohl bys říct mým sestrám... - Jedeš na Havaj? - Ano.
- To je skvělé, že jedeš na Havaj! - Neříkej to ale mým sestrám. Chci se jenom...
- Dobře. - Dobře.
A musím sehnat víc pudinku na tenhle výlet na Havaj!
Když já... Vím, že to vypadá divně, ale není.
- Takže, jedeš se mnou? - Dobře. Hned teď? Barry? - Ano!
Nejdřív jsem objevil kuře Teriyaki za 1,79$ a potom polévku, která je výborný obchod,
ale největší klopýtnutí, pudink je prostě fantastický.
Většina lidí se nedívá, nedívají se na to, co je napsané drobným písmem, Lanci!
Aha! Dobře!
Můžeš jet kamkoliv na světě, ale pudink... to je směšné!
Jo! Je to směšné!
Ano!
Funguje!
Už jdu, už jdu, už jdu... Kotě, už jdu!
Radši by sis měl jít stoupnout do řady.
- Barry! Budu v řadě! - Fajn! Už jdu! - Výborně.
Ne ne ne ne... Co tím myslíte?
- Že to trvá šest až osm týdnů? - Pane... pane...
Pane, trvá nějakou dobu vyřídit objednávku, abychom si byli jisti, že je platná.
Já, já mám tenhle plán ve své hlavě, ano? Já, já mám ten pudink dnes.
Ten pudink vám donesu dnes, takže odlétám taky dnes.
Pane, jak jsem vám už vysvětloval, vyřizování zabere spoustu času.
Jak to mám ale vědět, když mi tohle neřeknete, není to v pravidlech ani předpisech,
- v tom drobně napsaném. - To je nemožné. Každý to ví. Že vyřizování zabere spoustu času.
Dobře, já tu nikde nevidím nějakých šest nebo osm týdnů. Tohle je pořádný podvod.
- Ne, ne ne ne... - Pane, zabere to spoustu času.
Haló? Haló?
Dobře! Pudinku trvá šest až osm týdnů, než všechno vyřídí, takže dneska to nefunguje.
Dneska se na to vykašleme! Tohle ti teď řeknu.
Teď. Pudink!
- Jsi v pořádku? Vrátíme se k pudinku později. - Ano.
- Teď musím jít! - Dobře. - Zavolám ti odtud. - Ano.
Budeš to tu vést, dokud se nevrátím. Mým sestrám nic neříkej, ano?
Ještě jsem nikdy nebyl v letadle.
- Co je to za zvuk? - Nevím.
- Ahoj! - Ahoj! Kam to bude?
Mohl byste mě vzít, kde jsou pláže a hotely? A potřeboval bych si zavolat.
- Haló? - Ahoj, to jsem já! - Ahoj, co děláš?
Nic, jsem v práci. Zajímalo mě, pamatuješ si na tvojí přítelkyni Lenu?
- Ano, proč se ptáš? - Tak mě zajímalo, jestli nevíš, kde bydlí na Havaji?
Protože si něco zapomněla u mě v práci a chtěl jsem jí to vrátit, ujistit se, že není nervózní.
Proboha, vím přesně, co tím myslíš. Ty hlupáku, myslí si o tobě, že jsi pěkně perverzní!
- Tohle mi nedělej. - Na co chceš její číslo?
Všechno co chci, je její číslo, pomůžeš mi?
- Řekni mi proč. - Není způsob, abys mě donutila ti to říct!
Ty mě ničíš! Ničíš tím, jak mě trápíš.
Všechno co chci, je to podělané číslo!
To ti zatraceně musí stačit. Tak teď mi dej to podělaný číslo!
Dobře. Sakra, slyšíš mě? Je mi špatně z těchhle keců!
Tak mě už sakra přestaň štvát a dej mi to číslo! Zabiju tě, jsi mrtvá!
- Ano, ano, Lena. - Ano, okamžik. - Děkuji.
Haló? Haló?
- Je tam, Lena? - To bude asi špatný pokoj.
Ahoj, ano, právě jsem volal a přepojili mě do špatného pokoje.
Hledám Lenu Leonardovou a neměla by být v pánském pokoji!
- Okamžik, prosím! - Děkuji.
Haló? Leno? Ahoj, tady je Barry Egan!
Ano! Jsem tady!
Jenom ti volám, jsem ve svém pokoji v hotelu!
- Vážně? - Vážně! Jsem tu na obchodní cestě!
- Ano! Nemáš nějakého přítele nebo tak něco? - Ne, co tím myslíš?
Jenom jsem chtěl vědět. Kdy jsi měla naposledy přítele?
- Tak před šesti měsíci, proč? - Jenom jsem se chtěl ujistit.
- Kdy ty jsi měl naposledy přítelkyni? - A byla jsi vdaná? - Ano! - Dobře.
A jak dlouho jste byli svoji?
- Nechceš se někde sejít a popovídat si o tom? - Dobře. - A odkud pocházíš?
Jsem tady.
Dostal jsi mě z mého pokoje v hotelu. Nepůjdeme teď do mého pokoje?
Je tu tak krásně.
Vážně to tu vypadá jako Havaj.
Omlouvám se, zapomněl jsem se oholit.
Tvůj obličej je tak rozkošný... tvoje kůže, tvoje brada a...
Chci tě kousnout. Chci tě kousnout do brady a... je tak sladká.
Dívám se na tvůj obličej a chtěl bych ho rozmlátit.
Chtěl bych ho rozmlátit pořádným kladivem a rozmačkat ho, jsi tak nádherná...
Chtěla bych ti rozžvýkat tvář, vydloubnout ti oči a jíst je.
Žvýkat je a cumlat.
- Dobře. To je fajn. - Ano. - To je příjemné.
V restauraci jsem rozmlátil záchod, omlouvám se.
- Ahoj! - Ahoj. - Takže, očividně potřebují vidět nové 484ky, aby se ujistili, že budou vyhovovat jejich vedení.
- Dobře. A co mám udělat s Erikem? - Prostě mu řekni, ať mi zavolá. - Dobře.
- Takže, můj bratr ti nevolal? - Ne. - Nechápu, co potom chtěl.
Omlouvám se, že to nevyšlo.
- Ne to je v pořádku. - Myslím, že by sis s ním měla vyjít,
- občas je tak zvláštní. - Ano, vypadá trošku divně.
On není divný! To neříkej.
- Máš pravdu, omlouvám se. - Myslím, že je zvláštní, ale to je jenom můj názor.
- Dobře, takže, můžu ti zavolat později? - Fajn, uvidíme se, až se vrátíš.
- Dobře. - Dobře. Ahoj!
- Takže proč jsi přijel? - Kvůli práci.
Kvůli práci?
Nemám tady práci, přijel jsem sem kvůli tobě.
- Ahoj, zlato! - Ahoj, tady je Barry...
Skoro jsi mě zastihl, ale ne úplně.
Jsem ve vedlejším pokoji a holím ji své spolubydlící,
takže jsem trošku zaměstnaná. Pokud mi ovšem necháš své jméno a telefon,
určitě ti zavolám hned, jak to dodělám.
Bože, ty jsi tak sexy! Zavolám ti, miláčku!
Ano, tady je Barry Egan, kvůli tomu, co se stalo minulou noc.
Chtěl jsem jenom říct, že to, co jste mi udělali, nebylo fér
a že očekávám, že mi vrátíte mé peníze. Vím, že máte mé telefonní číslo ...
Právě jsem na dovolené, takže pokud se se mnou budete chtít setkat,
brzo budu doma a můžeme prodiskutovat, jak mi vrátíte mé peníze.
V opačném případě, jsem si jistý, že kontaktuji policii.
Myslím, že určitě, takže se snažte něco udělat!
Jak jsem řekl, brzo budu doma, tak mi zavolejte. Dobře, děkuji.
- V kolika letadlech jsi už byla? - Myslím... možná v něco přes sto.
- Správně. Hodně cestuješ. - Ano.
Jak často cestuješ? Cestuješ pořád?
Zapomeň na to.
- Mohla bych jít s tebou k tobě domů, až se vrátíme? - Samozřejmě.
- Je to v pořádku, že se ptám? - Myslel jsem, že bys stejně šla.
Pojď sem!
- Jsi v pořádku? - V pohodě, co ty?
- Taky. Omlouvám se. - Co to bylo?
To je v pořádku. V pořádku!
Sledujte světlo, ano?
- Ahoj, tady je Janice, operátorka! Kdo je to? - Dobře! Tady je Barry Egan.
- Bavila ses se mnou, pamatuješ? - Ne zlato, nepamatuju!
Vyklop to! Říkala jsi, že se jmenuješ Georgia.
Říkala jsi, že naše konverzace je důvěrná a já jsem ti věřil!
A pak jsi volala a chtěla si po mně peníze! Mám pravdu?
Mám pravdu? Dej mi k telefonu vedoucího!
Kdokoliv vlastní ten váš podnik, chci ho k telefonu, slyšíš mě?
- Dobře. Můžeš chvilku vydržet? - Už žádné hry po telefonu! Ještě jsem s tebou neskončil!
- Ano? Tady je Dean. - Ahoj, to jsem já. Ten chlápek z L.A., Barry Egan,
právě volá na druhé lince a chce mluvit s vedoucím nebo s kým.
- Co jsi říkala? - Nic! - Dobře, přepoj mi ho. - Ne, ne, ne...
- Tohle je špatné. Něco se stane. - Sklapni. Sklapneš už?
- Dobře, drahoušku, přepojím tě na vedoucího. - Máš pořádný problém, má milá!
- Ano, kdo je tam? - Dobrý den, pane, mé jméno je Barry Egan, nedávno jsem volal vaší službě.
- Proč se na to nevysereš? - Cože?
Říkal jsem, abys vychladnul a vysral se na to! Co máš za problém?
Problém je, pokud mě ho necháte vysvětlit, že
jedna z vašich zaměstnankyň, dívka, se kterou jsem právě mluvil,
mi vyhrožovala a čtyři blonďatí gentlemanové na mě zaútočili,
a rozmlátili mi auto a zranili moji dívku...
Dobře, běž se vycpat. Tohle se mnou nemá nic společného.
- Já provozuju legální podnik. - Poslouchej! Jak se jmenujete, pane?
- Odpověz! - Jak se jmenuješ ty, kreténe? - Jmenuji se Barry Egan! - Jak to mám vědět?
- Můžeš být kdokoli, idiote! - Vy jste velice špatný člověk, nemáte žádné právo
chtít po lidech důvěrné informace pro vaši službu. Rozumíte mi, pane? Vy idiote!
- Ne, ne, ne... sklapni! Sakra sklapni! - Nemáte žádné právo chtít po lidech...
Sklapni! Sklapni už? Sklapni! Sklapni, sklapni, sklapni, sklapni, sklapni!
Sklapni!
- Takže! Vyhrožuješ mi, kamaráde? - Proč si to nejdeš radši udělat sám!
Ty... kreténe! Řekl jsi, abych si to šel udělat sám?
- Jo, řekl. - To je fajn, jsi mrtvej!
Je to... to není... ten muž v modrém obleku, je támhle v rohu? Můžete...?
Ano, je to policista. Chce se vás zeptat na pár otázek...
- Aha, ten muž, co by se mnou přišel, kde je? - Ten muž, co s vámi přišel?
- Nevím to jistě, poprosím recepčního, aby ho sehnal. Pravděpodobně je v čekárně. - Děkuji.
Promiňte! Tady byla žena, blonďatá žena, přestěhovali jste ji do jiného pokoje?
- Řekněte mi její jméno, pane. - Lena Leonard.
- Jste příbuzný? - Ano. - Okamžik, zkontroluji to.
Dobře.
Byla propuštěna? Dobře.
Vítejte do informační služby! Řeknete mi jméno státu, prosím.
- Někde v Utahu. - Děkuji.
Dobrý den, mohl bych požádat o záznamy firmy D&D Matrace?
Au!
- Jdi se vycpat! - Ne. - Jsi perverzní.
Myslíš, že můžeš být perverzní a neplatit za to?
- To mi neříkejte. - Volal jsi mi! - Sklapni.
Neudělal jsem nic. Jsem slušný člověk, mám svou vlastní firmu.
Tak mi řekněte "tak už dost" dřív, než vám to tady rozmlátím.
Nemáte ani ponětí, kolik mám v sobě síly.
Našel jsem lásku svého života, díky ní jsem silnější, než cokoliv, co si dokážeš představit.
Na tvém místě bych řekl "tak už dost", obchodníčku s matracemi.
Jel jsi sem celou cestu jenom proto, abys mi řekl tohle?
Ano, jel.
- Řekl jsi to policii? - Ne.
Dobře.
Tak už dost.
Když to tak chceš, máš to mít.
- A teď odsud vypadni, ty úchyle! - Nevaroval jsem tě?
Tak už dost!
- Barry, jsi v pořádku? - Ano! - Co se děje, Barry?
- Jsem v pořádku, jsem v pořádku! - Kde jsi byl?
Byl jsem v Utahu, ale teď jsem tady, zpátky!
Barry?
Kam jdeš?
Ahoj Leno. Omlouvám se.
Omlouvám se, že jsem odešel z nemocnice.
Volal jsem na erotickou linku...
Volal jsem na erotickou linku, dřív než jsem tě poznal.
A čtyři blonďáci po mně šli. A ublížili ti, promiň.
Ale teď chci žít dál, chci si být jistý, že už ti nikdo neublíží.
A... a mám spoustu pudinku
a za šest až osm týdnů je můžeme vyměnit za letenky.
Takže, jestli mi dáš tolik času...
Myslím, že mám dost mil na to, abych s tebou mohl jet, kamkoliv budeš muset
kvůli tvé práci, protože já nechci být nikde jinde bez tebe.
Takže, necháš mě si vyměnit míle?
- Nechal jsi mně v nemocnici. - Omlouvám se.
- To jsi neměl dělat. - Dobře.
Jestli mi dáš šest až osm týdnů, můžu vyměnit míle
a jet s tebou, kamkoliv budeš muset.
O P I L Í L Á S K O U